SINULLE ON POSTIA
Tämä on uskomatonta.
Osavaltion työntekijöien tieto- koneista piti poistaa pasianssi. . .
. . .koska kukaan ei tehnyt töitä kuuteen viikkoon.
- Surullista. - Se on länsimaisen kulttuurin loppu.
Etkö myöhästy?
Sano yksi asia, minkä teknologia on meille antanut.
- Sähkö. - Totta.
Pidät tietokonetta ystävänäsi, mutta ei se ole sitä.
- Häivyn. - Nähdään illalla.
Sushia!
Salanimi: Puotityttö
Tervetuloa.
Sinulle on postia.
Lähettäjä: NY152 Aihe: Brinkley
"Koirani Brinkley ja minä rakastamme New Yorkin katuja."
Se haluaa syödä pizzan paloja kadulta. Minä mieluummin ostan pizzani.
Se olisi päässyt Metsien sieppariksi, mutta jäi mieluummin luokseni...
...koska saa maata isolla vihreällä tyynyllä 18 tuntia päivässä.
Eikö New Yorkin syksy ole ihana? Tekee mieli ostaa koulutarvikkeita.
Lähettäisin sinulle kimpun teräviä lyijykyniä, jos tietäisin nimesi.
Toisaalta tietämättömyydessä on hyvä puolensa.
- Painoitko nappia? - Painoin.
Olen tosi myöhässä.
Atkins sai potkut. Hyvä niin.
Chilton kuoli. Onpa yksi ällötys vähemmän. Vauhtia!
Vince sai hyvät arvostelut. Häntä ei kestä kukaan.
PEN-illallinen tänään.
- En kai ole menossa? - Joe Fox, sinä lupasit.
Tumma puku. Enkö voi vain antaa rahaa?
Mitä tällä kertaa? "Vapauttakaa Albanian kirjailijat" . Se on hyvä.
Hyvä on, tulen. Olet myöhässä.
Tervetuloa.
Sinulle on postia.
Rakas ystävä, kirjoitan sinulle, ikään kuin juttu olisi kesken.
Kuvittelen, että olemme parhaita ystäviä, emme ventovieraita...
...emmekä pelkkiä verkkotuttavia.
Mietin, mitä NY152 sanoo tällä kertaa.
Odotan innolla tietokoneeni käynnistymistä.
Se käynnistyy ja sydämeni hakkaa, kunnes kuulen kolme sanaa:
"Sinulle on postia."
En kuule mitään, en edes New Yorkin katujen ääniä.
Vain sydämeni sykkeen. Minulle on postia sinulta.
Sähkömies ajoi peurakolarin ja tulee vasta huomenna.
Yläkerran hyllyt ovat myöhässä, sillä männyssä oli ötököitä.
Saimme 50000:n tonnin sakot, kun työmiehet pissivät katolta.
Loistavaa. Tuleeko sähkömies tänään?
Kerroin juuri kolarista. Tiesin, ettet kuunnellut.
Totta. En kuule mitään.
En edes sykkeen. Niin se menee.
Sinä ja Patricia olette menneet kihloihin, vai mitä?
Kihloihin? Oletko seonnut?
- Luulin, että pidät Patriciasta. - Minä rakastan Patriciaa.
Patricia on uskomaton. Hän saa kahvinkin hermostumaan.
Meidän pitäisi mainostaa, että olemme tulossa.
Voisimme yhtä hyvin avata huumeluolan. Meitä vihataan.
Ihmiset osoittavat mieltään isoa pahaa kirjakauppaa kohtaan, joka tuhoaa. . .
Kaiken, mikä on heille rakasta.
Viettelemme ihmiset kaupan koolla, alennuksilla, nojatuoleilla. . .
. . .ja cappuccinolla. Totta. Meitä vihataan aluksi. . .
- Mutta nappaamme heidät lopulta. - Tiedätkö, miksi?
Myymme halpoja kirjoja ja laillisia stimulantteja.
Sillä välin ripustamme suuren kyltin:
"Tulossa! Foxin kirjakauppa. Sivistyksen loppu."
KAUPPA KULMAN TAKANA
- Huomenta, Christina. - Huomenta, Kathleen.
- Eikö olekin kaunis päivä? - On kai.
Eikö syksy New Yorkissa ole ihana?
Täydellinen.
- Ihanaa. - Teippiä? Mikä sinua vaivaa?
Ei mikään.
- Olet rakastunut. - Rakastunut? Enkä ole.
Totta. Olen rakastunut Frankiin. Me melkein asumme yhdessä.
Saatko jouluesitteet postiin tällä viikolla?
Maanantaihin mennessä. Minulla on essee perjantaiksi.
- Mitä nyt? - Ei mitään.
Seison tässä, kunnes kerrot.
Hyvä on. Onko sähköpostisuhde uskottomuutta?
- Oletteko harrastaneet seksiä? - Ei tietenkään.
Kyberseksiä.
Älä tee sitä. He lakkaavat kunnioittamasta heti sen jälkeen.
Me vain kirjoitamme sähköpostia.
Ajattelin sitä paitsi lopettaa sen, koska. . .
Se riistäytyy käsistä?
Se alkaa olla hämmentävää. Ei se sitä ole.
- Missä tapasitte? - En edes muista.
Kävin syntymäpäivänäni yli kolmekymppisten ryhmässä.
- Hän oli siellä ja aloimme jutella. - Mistä?
Kirjoista, musiikista, New Yorkista. Ihan harmittomasti.
- Lyijykynäkimpuista. - Anteeksi?
Emme puhu henkilökohtaisuuksista.
En tiedä hänen nimeään, mitä hän tekee tai missä asuu.
On helppo lakata tapailemasta häntä, koska en edes tee sitä.
Hän voisi olla seuraava, joka tulee ovesta sisään.
Hän voisi olla. . .
. . .George.
- Huomenta. - Onko sinulla nettiyhteys?
Internet on vain taas yksi tapa saada rukkaset naiselta.
- Huomenta. - Huomenta, Birdie.
- Mistä te tytöt puhutte? - Kyberseksistä.
Yritin sitä kerran, mutta linja oli koko ajan varattu.
Tiedän. Olin tosi maassa yhtenä lauantaina.
Aika avata ovi.
- Hei, Jessica ja Maya. - Tervehtikää Kathleeniä.
Rakennus edistyy hyvin. Olen vähän huolissani kulmakunnan reaktioista.
Mitä tämä materiaali on? Mikä sen nimi on?
- Raha. Sen nimi on raha. - Gillian valitsi sen.
- Isäsi menee taas naimisiin. - Niinkö? Onnittelut.
- Miksi? - Kuka tietää. . .
- Rakkaudesta? - Ehkä.
Hölmö!
Matthew on 4-vuotias. Vanhempien on hyvä olla naimisissa.
Minulla on ikävä uutinen.
City-Kirja 23. kadulla on kuolemassa.
- Taas joku yksityinen heittää veivinsä. - Seuraavan kimppuun!
Ostamme kaiken arkkitehtuuria ja New Yorkin historiaa käsittelevän.
Paljonko maksat, poika?
Ihan mitä vain, mutten niin paljon, kuin tuosta mohairista. . .
. . .joka tarttui pukuuni.
Tässä.
Omistamme osaston kulmilla asuneille kirjailijoille.
Syöttinä asukkaille.
Pidetään liberaalit älyköt. . .
- Lukijat, isä. - Älä romantisoi heitä.
- Se estää heitä käymästä kimppuusi. - Entä kilpailijat?
Yksi epämääräinen kauppa, 78:nnen ja Amsteramin kulmassa.
Ja lastenkirjakauppa, Kulman kirjakauppa.
- Cecilian kauppa. - Kuka se on?
Cecilia Kelly. Ihana nainen. Olimme kai kerran treffeillä.
Tai ehkä vain kirjoittelimme.
- Kirjoittelitte? - Postia. . .
- Postimerkkejä, kirjekuoria. . . - Olen kuullut siitä.
Cecilialla oli hieno käsiala. Hän oli liian nuori, mutta. . .
- . . .hän oli lumoava. - Lumoava?
- Tytär omistaa sen nyt. - Huono juttu hänelle.
Isä menee taas naimisiin. Hän on asunut viisi vuotta Gillianin kanssa...
...joka tekee mauttomia sisustuksia.
- Posliinia? - Kumia.
Luin kerran tarinan perhosesta metrossa. Tänään näin sellaisen.
Se jäi pois 59. kadulla ja meni varmaan ostamaan hatun...
...jota se ei ikinä pidä. Sellaisiahan kaikki hatut ovat.
Kulman leipomolle tulee joka ilta kuorma-auto...
...joka pumppaa jauhoja maanalaisiin tankkeihin.
Ilma täyttyy pölystä, joka ei tunnu ikinä laskeutuvan. Miksi?
Tunnustus: olen lukenut "Ylpeyden ja ennakkoluulon" noin 200 kertaa.
Hukun sen sanoihin: tuonpuoleinen, epäonni, autuaallisuus.
Jännitän aina sitä, saavatko Elizabeth ja Darcy toisensa.
Lue se. Pidät siitä varmasti.
Starbucksin tyyppiset kahvilat pakottavat päättämättömät ihmiset...
... Tekemään kuusi päätöstä yhden kahvikupin takia.
Lyhyt, pitkä, vaalea, tumma...
Kofeiinilla, ilman, vähärasvainen, rasvaton...
Ihmiset, jotka eivät tiedä, mitä he tekevät tai keitä he ovat...
...saavat 2,95 dollarilla kahvikupin lisäksi...
...selkeän kuvan itsestään.
- Pitkä, kofeiiniton cappuccino. - Pitkä, kofeiiniton cappuccino.
Hitto.
- Foxin superkirjakauppa. - Todellinen painajainen.
Ei siitä ole pelkoa. Se on persoonaton. . .
. . .liian täynnä ja työntekijät ovat tyhmiä.
- Heillä on alennuksia. - Mutta ei palvelua. Meillä on.
Se on itse asiassa hyvä asia.
Kukkakauppojakin on rivissä, jotta löytää sen mitä haluaa.
Tästä tulee kirjakauppojen aluetta. Jos heillä ei ole jotakin, meillä on.
- Ja päinvastoin. - Aivan.
Kun olet hoitanut Foxin, sinun kirjakauppasi. . .
. . .on kääntänyt teollisen vallankumouksen suunnan.
Tuo oli suloisesti sanottu. Kiitos.
- Vaikka. . . - Mitä?
- Mitä tuo täällä tekee? - Tämä on uskomaton.
Olympia Report Deluxe Electric. Napakka kuin aseen laukaisu.
- Kuulostaa tutulta. - Kuuntele.
Mitä?
Täydellisen koneen herkkää, lumoavaa tuutulaulua.
Tiedän, missä olen kuullut tuon ennenkin.
- Tarvitsin varakoneen. - Eikö sinulla ole yksi kotonasi?
- Kirjoitit siitä jutun. - Niin. Entä sitten?
- Mitä olit sanomassa? Aikaisemmin. - En mitään.
Mietin vain työtäni. . .
Mitä minä oikeastaan teen? Pidän vain lastenkirjakauppaa. . .
- Teet hyvin arvokasta työtä. - Enpä tiedä. Minä olen. . .
Olet kuin yksinäinen korsi.
Olet kuin yksinäinen korsi. . .
. . .ja seisot suorana hiljaa heiluen. . .
. . .liikemaailman turmeltuneissa hiekoissa.
Olen yksinäinen korsi.
Välillä mietin elämääni.
Elämäni on helppoa. Arvokasta, mutta helppoa.
Mietin elänkö näin, koska pidän siitä, vai koska en ole ollut rohkea.
Näen paljon sellaista, mikä muistuttaa jostain lukemastani...
...mutta eikö sen pitäisi olla päinvastoin?
En kaipaa vastausta. Haluan vain heittää kysymyksen tyhjyyteen.
Hyvää yötä, rakas tyhjyys.
Tunnen teidät.
Tunnen teidät. Hei, Annabel.
- Mitä kuuluu, Matthew? - Hyvää.
- Valmiita tervehtimään New Jerseytä? - Hei, New Jersey!
- Eikö minua tervehditä? - Hei, Gillian.
Anna suukko. Minusta tulee ilkeä äitipuolesi.
Noin. Kuka hän on?
Lastenvahti Maureen. Siltä varalta, ettet selviä.
- Maureen on eroamassa. - Sepä ikävää.
Oma vikani. Ei pidä naida valehtelevaa miestä.
Viisasta! Muista tuo, Annabel.
- Hän opetti Mattin tavaamaan nimensä. - Niinkö?
F-O-X. - Loistavaa. Pitäkää vapaapäivä.
Olet varmaan myöhässä jostain. Kodittomien tai pakolaisten luota.
Niin olen. Munasoluni korjataan talteen.
Munasolujen sadonkorjuu. Nähdään myöhemmin.
- Oletteko valmiita astumaan laivaan? - Emme.
Miten niin ette?
- Miten kalat voivat? - Hyvin. Ne ovat hyvin onnellisia.
- Mennäänkö elokuviin? - Siellä ei mene mitään hyvää.
Tuolla on se satutäti.
Onko nyt se aika? Mennään.
"Minä ja vain yksin minä. . .
. . .keksin uskaliaan hiiritempun.
Jokaisella on loistokkaat hetkensä ja tämä oli minun."
Kysyin: "Laitetaanko se rouva Pratchettin namupurkkiin?
Kun hän työntää sinne likaisen kätensä. . .
. . .hän saakin vain haisevan, kuolleen hiiren."
Muut tuijottivat minua ihmeissään.
Kun he tajusivat tempun, he alkoivat hymyillä leveästi.
He taputtivat minua selkään, hurrasivat ja tanssivat.
Tehdään se tänään! Tehdään se kotimatkalla.
Ajatus oli sinun. Sinä saat laittaa hiiren purkkiin."
- Kenen tämä kala on? - Minun.
Auttaisitko näiden vanhojen kirjojen kanssa?
Hänen paras ystävänsä on Tacy, oikeasti Anastasia.
Seuraavassa kirjassa he ystävystyvät Tibin kanssa. . .
. . .jonka oikea nimi, ikävä kyllä, on Thelma.
- Kuvitus on käsintehty. - Siksikö se on niin kallis?
Ei, siksi se on niin kallisarvoinen.
Mietin asiaa.
- Isä ostaa minulle kirjoja. - Kiva kuulla.
Hän on veljenpoikani, ei isäni.
- Ei hän voi olla veljenpoikasi. - Kyllä se on totta.
Annabel on tätini. Vai mitä, täti?
- Ja Matt on hänen. . . - Anna, kun arvaan.
- Oletko hänen setänsä? - En.
Hänen isoisänsä?
- Hänen isoisoisänsä? - Olen hänen veljensä.
Matt on isäni poika. Annabel on isoisäni tytär.
Olemme. . .amerikkalainen perhe.
- Tässä, nuorineiti. - Mikä tämä on?
Kangasnenäliina. Eivätkö lapset tunne kangasnenäliinoja?
Nenäliina on Nessu, jota ei heitetä pois.
Äiti kirjoi tähän nimikirjaimeni ja lempikukkani, päivänkakkaran.
- Kuka sinä olet? - Kathleen Kelly, omistaja.
- Entä sinä? - Joe vaan. Otamme nämä kirjat.
- Tulethan uudelleen? - Totta kai.
Uskolliset asiakkaat pitävät liikkeen pystyssä.
- Fox avaa tänne kirjakaupan. - Foxin kirjakauppa! Isä. . .
Ostaa alennuskirjoja. Siitä ei kannata olla ylpeä.
F-O-X.
Hienoa. Osaat tavata. Osaatko tavata "koira"?
F-O-X.
Katso tätä dinosauruskirjaa. Etkö haluaisi tällaisen kirjan?
Etkö haluaisi lukea tämän? Lue Mattille, minä hoidan asiat.
Älkääkä missään nimessä kuunnelko puhettani.
Otamme myös sen dinosauruskirjan.
Maailma kaipaa muutakin kuin alennuksia.
Olen ollut alalla kauan. Autoin äitiä kuusivuotiaasta ja katselin häntä.
Hän ei vain myynyt kirjoja. Hän auttoi ihmisiä kasvamaan.
Lapsena luetut kirjat tulevat osaksi elämää.
Ja minä puhun liikaa.
Niin teet. Ja minusta tuntuu. . .
- Lumoava. Äitisi oli lumoava. - Niin oli.
- Miten maksat? - Käteisellä.
- Mistä tiesit? - Tuosta valokuvasta.
- Oletko tuo sinä? Mitä teet? - Pyörähtelen.
Me pyörähtelimme. Hän jätti liikkeen minulle ja minä taas tyttärelleni.
- 73 dollaria. - Paljonko?
73 dollaria.
- Kuinka vanha tyttäresi on? - Ei minulla ole tytärtä.
En ole naimisissa. Mutta sitten joskus. . .
Iso paha Foxin kirjakauppa saa suksia kuuseen.
- Ole hyvä. - Kiitos. Oletteko valmiita?
- Tämä on kiva. - Hei sitten, Annabel ja Matt.
Matt, osaatko tavata "kissa"?
F-O-X. - F-O-X, kissa. . .
Onneksi kala ei jäänyt oven väliin.
Ei protesteja, ei mielenosoituksia. Meitä rakastetaan.
Ihmiset ihmettelevät, missä oikein olemme viipyneet.
- Täysosuma! - Entä lastenosasto?
On vielä aikaista. Ja kulman takana on se lastenkirjakauppa.
Cecilia Kellyn kauppa. Olimme kai treffeillä kerran.
- Tytär omistaa sen nyt. - Murskaamme sen. Hän oli lumoava.
Se on ollut auki kuusi päivää.
Tienasimme 1200 dollaria vähemmän. . .
. . .kuin samaan aikaan viime vuonna.
- Se voi olla sattumaa, vai mitä? - Tai sitten ei.
Uutuudenviehätys menee pian ohi. Ripustan sillä aikaa lisää valoja.
- Hieno idea. - Mitä, jos liike menee nurin?
En löydä uutta työpaikkaa. . .
. . .enkä pysty maksamaan vuokraani. Joudun muuttamaan Brooklyniin!
Vuokrasäännöstelyn ihanuus: kuusi huonetta, 450 taalaa kuussa.
Olet kertonut tuon sata kertaa. Että kehtaat puhua siitä nyt!
Ihan kuin ihmiset, jotka ylpeilevät pituudellaan.
Hei, me emme luovuta.
Täällä on haudanhiljaista. Menen pähkinäputiikkiin.
Miranda!
Kathleen, selviätkö?
Odotamme innolla uutta kirjaasi. Milloin se julkaistaan?
Tammikuussa. Oletteko auki vielä silloin?
- Meillä menee hienosti, vai mitä? - Ei mitään eroa entiseen!
- Hienosti. - Luojan kiitos.
Voit luottaa minuun. Voin järjestää tukimielenosoituksia.
Times voisi kirjoittaa jutun. Tai se Observerin ääliö.
- Kuka? - Frank joku.
Se, joka rakastaa kirjoituskonettaan. Tällainen menisi häneen täydestä.
Kutsuiko hän minua ääliöksi?
Hän pelkää liikkeeni puolesta. Miksi?
- Kaikille riittää asiakkaita. - Ihan varmasti.
- Meillä menee hyvin. - Paremminkin.
- Mitä kuuluu? - Hyvää.
Vince odottaa teitä innolla.
Kulta, toisitko lisää juotavaa?
Votkaa jäillä, puhtaaseen lasiin, kiitos.
Valkoviiniä, kiitos.
- Hei. Muistatko minut kirjakaupasta? - Totta kai muistan.
- Mitä teille kuuluu? - Oikein hyvää, kiitos.
Täytyy viedä tämä. Parini on hyvin janoinen, puoliksi kameli.
- Nimesi on Joe, vai mitä? - Ja sinä olet Kathleen.
Kathleen Kelly.
- Kuinka voit jutella Joe Foxin kanssa? - Joe Foxin?
- Niin kuin. . . - Se, joka tuhoaa sinut.
- Sukunimesi on Fox. - F-O-X.
Luoja, en tajunnut. En tiennyt.
- "En tiennyt, kenen kanssa olit." - Anteeksi?
Se on "Kummisedästä" .
Kun tuottaja huomaa, että Tom Hagen on Vito Corleonen miehiä.
Juuri ennen hevosen päätä ja verisiä lakanoita. Hän herää ja. . .
- Unohda koko juttu. - Vakoilit minua, vai mitä?
- Varmaan vuokrasit ne lapset. - Miksi vakoilisin?
Koska olen kilpailijasi. Siitä se "kulman takana" -kyltti.
Kauppaan mennään kulman takaa. Eikä sitä voi muuten ilmaista.
Se liittyy sijaintiin, ei kaupan nimeen. Etkä omista sitä lausetta.
Mitä teet? Mitä sinä oikein teet?
Otat kaiken kaviaarin. Se on koriste.
Tulin kauppaasi. . .
. . .koska olin Annabelin ja Mattin kanssa ja ostin heille lahjoja.
Lahjon mielelläni suvun lapsia.
Muualta ei saanut lastenkirjoja.
Mutta se muuttuu pian. Sinulla on kiva pieni kauppa.
Myyntisi on noin 350000 dollaria vuodessa.
- Mistä sinä tiedät? - Olen kirja-alalla.
Minä olen kirja-alalla.
Ymmärrän. Ja me olemme kai tukkuliike.
Emme myy 3,99 dollarilla 40 litran oliiviöljytynnyreitä. . .
. . .vaan myymme halpoja kirjoja.
Minäkö vakoilija? Totta kai. Minulla on hallussani. . .
. . .supersalainen pienten kirjakauppojen myyntitilasto.
Minun oli pakko käydä kaupassasi. Pelkäsin, että tuhoat meidät.
- Mitä? - Hei, olen Frank Navasky.
Joe Fox.
Suurkirjakaupan keksijä. Pienten painosten vihollinen.
- Miten saat öisin unta? - Käytän loistavaa unilääkettä.
Puolikas riittää, eikä ole yhtään krapula. Oletko Frank Navasky?
Viimeisin juttusi Anthony Powellista oli loistava.
Loistava. Olen Patricia Eden. Eden Julkaisuista.
Hän tietää kaiken Julius ja Ethel Rosenbergista.
- Piditkö. . . - Tässä on Kathleen Kelly.
. . .jutustani? Anteeksi. Olen otettu. Minä vain kirjoitan.
Odotan palautetta, mutta mitään ei kuulu. Pelkään epäonnistuneeni.
Tiedätkö, mikä minua on aina kiinnostanut Rosenbergeissa?
He näyttivät vanhoilta, vaikka olivat meidän ikäisiämme.
Oli hienoa tavata. Jutellaan joskus. Oletko ajatellut kirjaa?
OIen ajatellut jotain nykyaihetta. 1800-luvun Englannin ludiitit.
Oletko koskaan syönyt kaviaarikoristeita?
En osannut kuvitella, että Frank Navasky on niin tavallinen.
Juttujen perusteella hän on epämääräinen ja vaikeatajuinen.
Hän puhuu aina Heideggerista ja Foucaltista.
En ymmärrä niistä mitään.
- Mihin menet? - Minua ei väsytä.
Tuntuuko sinusta ikinä siltä, että olet itsesi pahin versio?
Että Pandoran lipas, jossa on salaiset, vihaiset puolesi...
... Ylimielisyytesi, ilkeytesi ja alentuvuutesi, on levähtänyt auki?
Joku ärsyttää ja hymyn sijaan vastaatkin ilkeyksillä.
"Hei, olen herra llkeä."
Et varmaan tiedä, mistä puhun.
Tiedän, mistä puhut ja olen hyvin kateellinen.
Kun joku ärsyttää minua, menen täysin sanattomaksi.
Sitten mietin koko illan, mitä minun olisi pitänyt sanoa.
Mitä minun olisi pitänyt sanoa sille nuljaskalle...
. . .joka hiljattain vähätteli olemassaoloani?
Ei mitään. Ei vieläkään.
En vieläkään keksi mitään.
Eikö olisi loistavaa, jos voisin siirtää ilkeyteni sinulle?
En olisi ikinä ilkeä ja sinä voisit olla sitä koko ajan.
Kun viimein pääsee sanomaan, mitä haluaa silloin, kun haluaa...
...seuraa katumus.
Pitäisikö meidän tavata?
Tavata? Hyvä luoja.
72,27 dollaria.
Tämä on käteiskassa.
Vain käteistä.
Hyvä luoja. Minulla on vain luottokortti.
- Käykö se? - Ei käy. Tuossa on kyltti.
Olen pahoillani. En ikinä tee näin. Tekisitkö poikkeuksen?
Eikö sinulla ole rahaa? Hänellä ei ole rahaa.
- Mene toiseen jonoon. - Minulla on yksi dollari.
Etkö voisi. . ?
- Hei, tarvitsetko rahaa? - En tarvitse. Kiitos vain.
- Mene toiseen jonoon. - Hei, Rose.
Nätti nimi, Rose. Hän on Kathleen, minä olen Joe.
Minä olen Henry.
Mitä kuuluu? Tämä on luottokortin lukija. Hyvää kiitospäivää.
Sinun vuorosi toivottaa hyvää kiitospäivää.
Hyvää kiitospäivää.
- Kop, kop! - Kuka siellä?
- Etkö mitenkään? - Kuka?
Etkö voisi olla kiltti ja lukea luottokortin koneellasi?
Tekisit nyt vain niin.
Noin sitä pitää.
Rose. . .nätti nimi.
Voit siis hyvin. Hyvää kiitospäivää. Hyvää kiitospäivää, Henry.
- Olen todella pahoillani. Olen. . . - Allekirjoita!
- Hienoa. - Kiitos.
MIRANDA MARGULIES SIGNEERAA UUSINTA KIRJAANSA
"Pian on joulu. Puita kaadetaan jo."
Muistatko sen Joni Mitchellin laulun?
"Kunpa olisi joki, jota pitkin luistelisin pois."
Se on niin surullinen. Eikä edes kerro joulusta.
Mietin sitä, kun koristelin joulukuusta.
Availin koristeita ja ikävöin äitiä niin, etten saanut henkeä.
Ikävöin äitiä aina jouluna.
Tämä vuosi on vielä vaikeampi, koska kaipaan hänen neuvojaan.
Hän laittaisi minulle kaakaota ja kertoisi, että kaikki menee hyvin.
Minkälaisia neuvoja kaipaat? Voinko auttaa?
Voitko auttaa?
Kunpa voisitkin.
Kunpa...
Arvasin, että olet linjoilla.
Voin antaa neuvoja. Olen haka neuvomaan.
Kunpa voisit auttaa.
Onko kyse rakkaudesta? Sano ei.
Ei. Onpa suloista. Firmallani menee huonosti.
Olen hyvä liikeasioissa. Olen siinä parhaimmillani.
- Millä alalla olet? - Ei yksityiskohtia. Muistatko?
Ilman niitä on vaikea olla avuksi. Voin vain sanoa:
- "Patjat kutsuvat". - "Patjat kutsuvat."
Mitä? Mitä se tarkoittaa?
Se on "Kummisedästä" ja tarkoittaa, että on käytävä sotaan.
Mikä miehiä vaivaa? He puhuvat aina "Kummisedästä".
Älä viitsi.
Miten voin selittää? Michael. . .
"Kummisetä" on vastausten arkku.
"Kummisetä" on kaiken viisauden summa.
"Kummisetä" on vastaus kaikkeen.
Mitä otan mukaan kesälomalle? "Unohda ase. Ota cannoli."
Mikä päivä on? "Maanantai, tiistai, torstai, keskiviikko."
Vastaus kysymykseesi on: "Patjat kutsuvat."
Olet sodassa. "Tämä ei ole henkilökohtaista vaan bisnestä."
Toista sitä ääneen aina, kun alat menettää rohkeutesi.
Et uskalla olla rohkea. Älä pelkää.
Tämä on tilaisuutesi.
Taistele. Taistele kuolemaan saakka!
Ei henkilökohtaista, bisnestä. Taistele. Taistele!
- Olen miettinyt. - Mitä?
Patjat kutsuvat. Olisiko sinusta väärin, jos kirjoittaisit kaupasta?
Kyllä. Ei.
- Teetkö sen? - Kyllä.
Tiedätkö, mitä patjojen kutsu tarkoittaa?
Se on "Kummisedästä" .
- Television auto tuli juuri. - Hetkinen.
Kaikki ovat lukeneet jutun.
"Ei tarvitse etsiä tavanomaisia hyvän ja pahan kohtaamispaikkoja. . .
. . .joita Herodotos kutsui ehdottomuuksien onnenmaaksi.
Täydellinen esimerkki on rahanhimoinen Foxin kirjakauppa. . .
. . .joka uhkaa syvimmälle totuudelle omistettua temppeliä:
Ihminen on sitä, mitä lukee." -Minä uskon tuon.
"Pelastakaa Kulman kirjakauppa, niin pelastatte sielunne."
- Frank, tämä on loistava. - Onko se sinusta liioiteltua?
Se oli Village Voice. Käskin tulla, milloin vain.
Leiju kuin perhonen. Iske kuin ampiainen.
Yy, kaa, koo, nee! Foxin kauppa haisee!
Vii, kuu, see, kasi! Kerää pois kamasi!
- Yy, kaa, koo, nee! - Foxin kauppa haisee!
- Niinkö he huutavat? - Tarttuvaa.
- Kuka sen keksi? - Tylsää. Tekee minut vihaiseksi.
Haluatteko tänne valtavan ostoskeskuksen?
Ei!
Haluatteko olla tunnistamatta tätä New Yorkiksi?
Ei!
Pystymmekö pelastamaan Kulman kirjakaupan?
Kyllä!
Olemme kuuluisan Kulman kirja- kaupan edessä, jota uhkaa sulkeminen...
...koska iso paha Fox on avannut parin sadan metrin päässä...
...houkutellen ihmisiä alennuksilla ja erikoiskahveilla.
He tarvitsevat alennuksia ja kahvia, koska henkilöstö ei osaa lukea.
Hän ei ole oikeasti noin mukava.
- Oletko tavannut hänet? - Siinä vasta tylsä ihminen.
- Hän ei varmaan ole edes noin kaunis. - Kyllä hän on kaunis.
Mutta tylsä.
Eikö tunnu pahalta passittaa hänet lähiön sossujonoon?
- Rahattomana, naimattomana. - Tämä on bisnestä.
Nyt tulee hyvännäköinen mies.
Myyn halpoja kirjoja. Onko se rikos?
Siinä oli pähkinänkuoressa Foxin filosofia.
- Tuonko sinä sanoit? - Sanoin minä muutakin.
Uskomattomia paskiaisia. Kehuin meitä.
Että meillä saa lukea rauhassa. Että meillä on 150000 nidosta.
Sanoin, että olemme piazza, paikka, jossa ihmiset voivat seurustella.
- Piazza? - Puhuin hienosti. Paskat!
Tämä oli odotettavissa. Hänestä tehdään Jean D"Arc.
- Ja sinusta Attila. - Ei minusta, vaan yrityksestä.
Olen tavannut Joe Foxin.
Hän vertasi kauppaansa tukkuliikkeeseen...
...ja kirjoja oliiviöljytynnyreihin.
Kerro meille kirjakaupasta.
Kulman kirjakaupassa on Jeffersonin puhtautta...
...jota kaupunki tarvitsee säilyttääkseen eheytensä.
- Tuo oli mukavasti sanottu. Kiitos. - Otatko tämän nauhalle?
Teknologisesti maailma on riistäytymässä käsistä.
Esimerkiksi videonauhuri.
Videonauhurin tarkoitushan on nauhoittaa ohjelmia...
...kun ollaan pois kotoa.
Ideana on se, ettei tarvitse välittää katseluajoista.
- Olen kuullut tuon ennen. - Hän ei ole.
- Hän tajuaa. - Radiota minäkin ymmärrän.
Alatko keräillä radioita?
Olet hyvä siinä.
- Hän flirttailee sinulle. - Ei, televisiossa tehdään noin.
Kulman kirjakauppa on New Yorkin aarre.
Niin kuin sinäkin.
Kutsuisin sinut mielelläni toistekin.
Hän koskettelee itseään ja hikoilee.
- Milloin vain. - Voimme sulkea sen.
Hyvä luoja.
Tämä on ainut ohjelma, jota suostun katsomaan.
- Luoja. - Olin vain ystävällinen.
Kiits... Anteeksi.
- Kiits? - Kiits, hyvät naiset ja herrat.
Kuolasin ihan selvästi, vai mitä?
Tuosta saattaa tulla jotain.
Haen eukalyptuskynttilöitä. Ne luovat metsän tunnelmaa.
Sitten kauppaan. En osaa päättää makkaran ja jauhelihan välillä.
Riittää jo.
Nyt keksin. Simpukoita. Nämä ovat tärkeät treffit.
Ei kai. . .eikö yhtään paremmin?
Miten se voi olla mahdollista? Eikö julkisuus auttanut yhtään?
Birdie, mitä minä teen? Mitä äiti olisi tehnyt?
Kysytään häneltä.
Cecilia, mitä meidän pitäisi tehdä?
Hän ei osaa sanoa, mutta näyteikkuna näyttää hienolta.
Hyvää yötä, kulta.
Tarvitsen apua. Haluatko vielä tavata?
Olisi ihana tavata. Missä? Milloin?
Hänellä on kai kirja ja kukkanen mukanaan.
Ei kai?
- Hän voi olla todellinen lehmä. - Viivyn vain 10 minuuttia.
Tervehdin, juon kupin kahvia ja häivyn.
Toivottavasti hän ei piipitä. Vihaan sellaista. Miksi edes tapaan hänet?
- Miksi? - Rauhoitu. Siirryt seuraavalle tasolle.
Minä siirryn aina seuraavalle tasolle.
Jos se toimii, jatkan seuraavalle tasolle.
Kunnes pääsen tasolle, jossa minun on ihan pakko häipyä.
En aio olla siellä niin kauan. Sanoinhan jo.
Café Lalo. Tässä se on.
Kahdeksan. Tulimmepa nopeasti.
Hän on ihastuttavin nainen, jonka kanssa olen jutellut.
Jos hän on edes yhtä kaunis kuin postilaatikko. . .
. . .olisin hullu, jos en jättäisi kaikkea ja naisi häntä.
Hän voi olla lehmä. Onnea matkaan.
Menisitkö katsomaan puolestani?
Katso ikkunasta, millainen hän on. Ole kiltti.
- Olet säälittävä. - Tiedän sen.
- Hyvä on. Katson. - Näetkö hänet?
Odota. Näen kauniin naisen. Tosi kauniin.
- Tiesin, että hän olisi kaunis. - Mutta hänellä ei ole kirjaa.
Odota. Näen kirjan ja kukan. Tuon täytyy olla hän.
- Miltä hän näyttää? - En näe. Tarjoilija on tiellä.
Odota, tarjoilija siirtyy.
Näetkö hänet?
Näetkö?
- Näen. - Kerro.
- Hän on todella kaunis. - Tiesin sen! Hänen oli pakko olla!
Arvaa mitä. Hän näyttää. . .
- Hän muistuttaa Kathleen Kellyä. - Kirjakaupan Kathleen Kellyä?
- Sanoit häntä kauniiksi. - Mitä väliä Kathleen Kellyllä on?
Jos et pidä Kathleen Kellystä, et pidä tästä naisesta.
- Miten niin? - Koska se on Kathleen Kelly.
Mitä aiot tehdä?
- En mitään. - Annatko hänen odottaa koko illan?
Juuri niin teen. Hyvää yötä. Nähdään huomenna.
- Saanko ottaa tämän tuolin? - Et. Odotan seuraa.
- Otatteko lisää teetä? - Kiitos.
Kathleen Kelly. Tämäpä sattuma. Saanko liittyä seuraan?
Et, odotan seuraa.
- "Ylpeys ja ennakkoluulo" . - Voisitko mennä?
Luet sen varmaan kerran vuodessa. Rakastat herra Darcya.
Ja jännität aina, josko hän ja se nainen. . .
. . .saavat joskus toisensa.
- Otatteko jotain? - Ei, hän ei jää.
- Kofeiiniton mokka. - Ei! Hän on lähdössä.
Jään, kunnes ystäväsi tulee. Onko hän myöhässä?
Sankaritar on Elizabeth Bennet.
Hän on moninainen ihminen. Mutta ethän sinä ymmärrä.
- Ymmärrän hyvinkin. Olen lukenut sen. - Hyvä.
Minussa on monta asiaa, joita et tunne.
Aivojen tilalla kassakone. Sydämen tilalla saloviiva.
- Mitä? - Merkittävä käänne.
Ensimmäistä kertaa elämässäni. . .
. . .tavatessani inhottavan ihmisen tiesin, mitä sanoa ja sanoin sen.
Sinulla on lahjoja. Tuo oli täynnä runoutta ja ilkeyttä.
- Ilkeyttä? Kuka on se ilkeä? - Yritin vain olla kohtelias.
Älä koske siihen
Onko tämä punainen? Ei, karmosiininpunainen.
- Varmaan jostain kirjasta. - Kaikki on sinusta pilaa.
Ole kiltti ja mene pois.
Kiitos.
Nenäliinasta tulee mieleen se, kun tapasimme.
Kun valehtelit minulle.
- En valehdellut. - Valehtelitpas.
Koko se Fox-juttu oli hupaisa. F-O-X.
En valehdellut siitä.
"Kutsu minua vain Joeksi."
Ihan kuin typerä 22-vuotias tyttö. "Hei, olen Kimberly."
Ihan kuin koko sukupolvi tarjoilijoita. Ihmisillä on sukunimet.
- En ole 22-vuotias tarjoilija. - En minä sitä tarkoittanut.
Enkä minä tarkoittanut sitä, kun puhuin tukuista ja öljystä.
Voi onnetonta multimiljonääriä. Käy ihan sääliksi.
Saanko arvata? Tuokaan ei ole hän.
Kuka se on?
Ei varmasti asiantuntija Julius ja Ethel Rosenbergin suhteen.
Joku täysin erilainen. Oletko hänellekin ilkeä?
En. Hän on täysin erilainen kuin sinä.
Hän on ystävällinen ja hauska. Hänellä on loistava huumorintaju.
Mutta hän ei ole täällä.
Hänellä on syynsä, koska hän ei ole paha eikä huolimaton.
Mutta ethän sinä ymmärrä.
Herra Kaikki-samasta-muotista- kirjakahvila.
Kuvittelet olevasi hyväntekijä tuomalla kansalle kirjoja.
Mutta kukaan ei muista sinua, Joe Fox.
Ehkä kukaan ei muista minuakaan, mutta moni muistaa äitini.
Hän oli hieno ihminen, jolla oli ainutlaatuinen kirjakauppa.
Sinä olet pelkkä puku.
Tuo oli vihje.
Hyvää yötä.
EI POSTIA
Agentti vaati 600 000 dollaria ja minä sanoin:
"Jos kuvittelet, että maksan tuollaista ennakkoa kirjailijalle. . .
. . .jonka kirjoja käytetään pannunalusina, olet seonnut."
Hän oli ilkeä ja provosoiva.
Ainut hyvä asia oli se, miten hiukset laskeutuivat otsalle.
Mutta sen ulkokuoren takana voi piillä. . .
Inhottava akka.
Ei puhuta siitä. Menen töihin. Sinullakin on varmaan töitä.
Ei oikeastaan. Kaikki sujuu kuin rasvattu.
- Mitä tapahtui? - Hän ei ilmestynyt.
- Hän teki oharit. - En sanoisi noin.
Jotain varmaan tapahtui. Jotain kamalaa ja odottamatonta, joka esti häntä. . .
Entä, jos hän tuli, näki minut ja häipyi?
Mahdotonta.
- Ehkä tapahtui metro-onnettomuus. - Aivan.
- Hän jäi jumiin metrotunneliin. - Ilman puhelinta.
- Pikajunat vetävät imuunsa. - Hän joutui kiskoille.
- Keskiraiteelle. - Ja paloi poroksi.
- Mitä tapahtui? - Hän ei päässyt tulemaan.
Hän teki oharit?
Ehkä hän joutui auto-onnettomuuteen. Taksikuskit ajavat kuin hullut.
Taksi törmäsi johonkin ja hän iskeytyi väliseinämään.
Ehkä olkapäät ovat lastoissa, eikä hän voi soittaa.
- Tai hän makaa tajuttomana. - Koomassa.
- Teho-osastolla. - Sydänmonitori piipaten.
Ilman puhelinta.
KATTOMURHAAJA JÄI KIINNI
Mitä yrität sanoa?
Se voisi olla hän. Murhaaja napattiin läheltä kahvilaa.
Onko siinä kuvaa?
- Tämä selittää kaiken. - Hän oli vankilassa.
Siellä oli puhelin.
Mutta hän sai soittaa vain lakimiehelleen.
- Sinulla oli onnea. - Voisit olla kuollut.
Ei hän voi olla kattomurhaaja!
Muistatko, kun luulit Frankin olevan Kirjepommimies?
Se oli eri asia.
- Kauanko istuit yksin? - En kauan. Joe Fox ilmestyi.
En halua puhua siitä. Töihin! Onhan oltava jotain tekemistä.
- No? - Hänelle tuli esteitä.
Hän teki oharit?
Olen ajatellut sinua.
Menin eilen tapaamaan sinua, mutta et tullut.
Kunpa tietäisin, miksi. Tunsin itseni niin typeräksi.
Odotin ja joku muu ilmestyi. Mies, joka on tehnyt elämästäni surkean.
Uskomaton asia tapahtui.
Ensimmäistä kertaa kykenin sanomaan, mitä halusin silloin, kun halusin.
Ja tietenkin minua kadutti jälkeenpän, kuten sanoit käyvän.
Olin ilkeä, enkä ole ikinä ilkeä.
Sanani tosin eivät merkinneet hänelle mitään.
Olen hänelle täysin merkityksetön.
Mutta entä sitten? Käytökseni oli täysin sopimatonta.
Halusin kovasti jutella kanssasi.
Toivottavasti sinulla oli hyvä syy. Tämä ei tuntunut sinun tapaiseltasi.
Tämän juttelutavan outo puoli on se...
...että on helpompi puhua ei mistään, kuin jostain.
Kaikki tämä ei mikään on arvokkaampaa, kuin moni jokin.
Kiitos.
Olen...
... Vancouverissa.
Olin kokouksessa, josta en päässyt pois...
...ja koko talon sähköt menivät poikki.
Jäimme jumiin 38. kerrokseen...
...eivätkä puhelinlinjat toimineet.
Uskomatonta varmaan.
Rakas ystävä.
En voi kertoa, mitä eilen tapahtui.
Toivon sydämestäni, että voit antaa anteeksi, etten tullut.
Ja sen, mitä tapahtui.
Kamalaa, että jouduit tuskalliseen tilanteeseen.
Sanasi olivat varmasti oikeutettuja. Ja hän ansaitsi ne.
Kaikki sanovat hermostuneina asioita, joita myöhemmin katuvat.
Odotit ihmistä, johon luotit. Sen sijaan kohtasit vihollisen.
Syy on minun.
Selitän joku päivä kaiken.
Sillä välin olen edelleen täällä. Puhu minulle.
- Ehdottiko hän uutta tapaamista? - Ei oikeastaan.
Olemme kuin George Bernar Shaw ja rouva Campbell.
Kirjoitamme kirjeitä.
Kiitos voisarvista.
Missä tämä on otettu?
- Sevillassa. - Kun rakastuit kuolettavasti?
- Mitä olet päättänyt? - Me suljemme.
- Suljemme. - Liikkeen sulkeminen on rohkea teko.
Olet kamala valehtelija, mutta kiitos.
Uskallat siis kuvitella itsellesi toisenlaisen elämän.
Tiedän, ettei tunnu siltä nyt. Tunnet epäonnistuneesi täysin.
Mutta et ole. Marssit kohti tuntematonta. . .tyhjin käsin.
Ota voileipä.
En nyt ihan tyhjin käsin. On minulla vähän säästöjä.
Jos tarvitset rahaa, pyydä minulta. Olen rikas.
Ostin intelin osakkeita, kun ne olivat kuusi taalaa.
Haluatte varmaan kuulla, kehen rakastuin.
- Mutta en kerro. - Kuka se oli?
Kerro nyt. Tuo on ilkeää. Mutta niin romanttista.
- Meitä ei oltu tarkoitettu yhteen. - Miten niin?
- Hän johti Espanjaa. - Espanjaa?
Hän johti sitä. Se oli hänen työnsä.
Sitten hän kuoli. Hyvä niin. Maitoa tai sitruunaa?
Hän rakastui Francoon.
- Emme tiedä varmasti. - Kuka muu se olisi voinut olla?
- Haluatko popcornia? - En voi uskoa sitä.
Hän ei ollut normaali sosialisti, anarkisti tai. . .
Se tapahtui Espanjassa. Ihmiset tekevät tyhmyyksiä ulkomailla.
Maksavat ylihintaa nahkatakeista.
Mutta eivät rakastu fasistidiktaattoreihin.
Birdie on minulle hyvin tärkeä. Hän on kuin kasvatusäitini.
- Hän on sekopää. - Eikä ole.
En voisi olla kenenkään kanssa, joka ei ota politiikkaa vakavasti.
Hiljaa.
Tämä on hodarimainos. Haluatko todella kuulla hodarin laulavan?
Minula on sinulle kerrottavaa.
- En äänestänyt. - Mitä?
Viimeksi, kun Ruy Giuliani oli Ruth Messingeriä vastaan. . .
. . .menin manikyyriin ja unohdin äänestää.
Käytkö manikyyrissä?
Etkö voisi olla naisen kanssa, joka käy manikyyrissä?
- Ei se mitään. Saat anteeksi. - Saan anteeksi?
Sinulla on ollut raskasta. Liikkeesi suljetaan.
Ei tämä sitä ole.
Tiedän. Se oli pahasti sanottu.
- Mikä? - Käyn kimppuusi, kun minä. . .
- Luoja, en tiedä, miten sanoisin tämän. - Mitä nyt?
- Olet ihana ihminen. - Niin sinäkin.
Olen otettu, että haluat olla minun kanssani. . .
. . .koska et kelpuuttaisi ketä tahansa.
Minä tunnen samoin.
- Älä sano noin. Teet tästä vaikeampaa. - Mitä?
Et rakasta minua.
En minäkään sinua.
- Etkö rakasta minua? - En.
- Mutta sovimme niin hyvin yhteen. - Tiedän.
Onko sinulla joku toinen? Se television nainen, Sidney-Ann?
Mitään ei ole tapahtunut, mutta. . .
- Onko hän republikaani? - En voi vastustaa. . .
Entä sinä? Onko sinulla joku?
Ei, mutta. . .
Mutta unelma jostain toisesta on.
40 % ALENNUS KAIKESTA LIIKE SULJETAAN
- Mitä aiot nyt tehdä? - Pidän vapaata. Odotan sitä.
Kävin täällä pienenä joka lauantai.
Muistan, kun äitisi antoi minulle "Annan nuoruusvuodet" .
"Lue se nenäliinapaketin kanssa", hän sanoi.
Onko teillä. . .
. . . "kenkä"-kirjoja? - Kuka on kirjailija?
En tiedä. Tyttäreni pitää kuulemma lukea "kenkä"-kirjat.
Noel Streatfeil.
Hän kirjoitti "Balettitossut", "Luistimet" . . .
. . . "Teatterikengät" ja "Tanssikengät" .
Aloittaisin "Balettitossuista" . "Luistimetkin" on todella ihana.
- Sen painos on loppu. - Streatfeil.
Miten se kirjoitetaan?
S-T-R-E-A-T-F-E-I-L-D.
Kiitos.
Kaikki puhuivat Kathleen Kellystä tänään.
Kathleen Kellystä ja hänen tilanteestaan.
Hänestä tulisi hyvä lastenkirjojen toimittaja.
Miten niin?
Hän tietää kaiken ja hänellä on pettämätön maku.
Myyjät vannovat hänen nimeensä. Jos hän pitää jostain, se myy.
- Tarjoatko hänelle työpaikkaa? - Hänellä ei ole muutakaan.
- Nyt, kun hän on rutiköyhä. - Kiitos sinun.
- Hän ei sovi joukkoihisi. - Miksei?
Hän ei osaa olla kova. Hänellä oli aina samat ihmiset töissä.
- Kunnes he menettivät työnsä. - Sinun ansiostasi. Odottakaa!
Olet unohtanut oman osasi tässä.
Täysin tunteettomasti. Se muistuttaa jostakin. Kenestä?
Minusta.
- Mitä nyt? - Ehkä se juuttui.
- Mitä teet? - Toivon, ettei tämä rysähdä pohjaan.
- Voiko niin käydä? - Ei voi.
Joe Fox. Kuka siellä? Juan?
Olemme jumissa hississä 6. ja 7. kerroksen välissä. Meitä on neljä.
Jos et nyt tule ja hanki meitä täältä ulos. . !
Soita talonmiehelle ja sitten hätänumeroon.
Palokunnalle, aivan. Kiitos.
- Hypätään kaikki ilmaan. - Mitä?
Hissi luulee olevansa tyhjä ja ovet aukeavat.
Yksi, kaksi, kolme, hypätkää.
Jos pääsen täältä ulos, alan puhua äidilleni.
Mitä hän mahtaa tehdä juuri nyt?
Jos pääsen ulos, menen naimisiin Oritin kanssa.
Rakastan häntä.
En tiedä, mikä minua on pidätellyt.
Jos pääsen ulos, menen lasersilmäleikkaukseen.
- Jos pääsen täältä ulos. . . - Missä Tic-Tacini ovat?
Mitä?
Tulin kotiin ja menin hissiin.
Tuntia myöhemmin pääsin hissistä ja Brinkley ja minä muutimme pois.
Yhtäkkiä kaikki oli selvää.
Se on pitkä tarina, täynnä yksityiskohtia, joita välttelemme.
Sanon vain, että hississä oli mies, joka tiesi tarkkaan, mitä halusi.
Huomasin toivovani, että olisin yhtä onnekas.
Ihmiset sanovat aina, että muutos tekee hyvää.
Se on vain tapa peitellä jotain ikävää tapahtumaa.
Liikkeeni lopetetaan tällä viikolla.
Omistan liikkeen. Olenko kertonut?
Se on ihastuttava. Viikon päästä siitä tulee masentava ketjun osa.
Olemme pian vain muisto.
Joku typerys voi pitää sitä hyvä asiana kaupungille.
Kaupunki muuttuu koko ajan. Mikään ei ole varmaa.
Hoen sitä itse koko ajan.
Mutta totuus on, että sydämeni on särkynyt.
Ihan kuin osa minua olisi kuollut ja äitini olisi kuollut uudelleen.
Sille ei kukaan mahda mitään.
SULJEMME 42 VUODEN JÄLKEEN OLI ILO KUULUA ELÄMÄÄNNE
Mitä tapahtui?
Sinulla oli tuuria. Et ehtinyt naimisiin.
Sitä kesti aikansa.
Olen asunut veneessä. . .
. . .äitisi ja sen balettitanssijan, Lauretten jälkeen.
- Lastenhoitajani. - Oliko hän hoitajasi?
Olin unohtanut sen. Ironista.
- Ja sitten se luistelija. - Myöskin lastenhoitajani.
Tuo on hämmästyttävän ironista.
- Ja sitten Sybil. Se. . .A:lla se alkaa. - Astrologi.
Jonka sydän sykki jollekin toiselle.
- Kuten Gillianin. - Lähtikö Gillian jonkun matkaan?
- Lastenhoitajan. - Maureenin?
- Gillian lähti Maureenin kelkkaan. - Juuri niin.
- Uskomattoman ironista. - Totta.
- Mikä on tärkeämpää kuin tämä? - Isä ja poika viimein yhdessä.
- Kenestä sinä erositkaan? - Patriciasta. Tapasit hänet.
Pitäisinkö minä hänestä?
Kunhan pilailin.
Eikö olekin kaunista?
Elän matkalaukkuelämää ainakin kolme viikkoa.
Ja se pakollinen lakiviidakko. Perintösi kutistuu taas kerran.
- Älä sitä sure. - En.
On vain tavattava joku uusi. Se on helppo osuus.
Aivan. Ihminen, joka täyttää sydämesi ilolla, löytyy tuosta vain.
Älä ole naurettava.
Olenko ikinä ollut sellaisen kanssa?
Oletko sinä?
Kuka siellä?
Joe Fox.
Mitä sinä täällä teet?
- Saanko tulla ylös? - Ei, se ei ole hyvä idea.
Minulla. . .
. . .on kamala. . .
. . .flunssa.
Kuulitko?
Niiskutan ja olen tokkurassa.
Syön yrttejä, C-vitamiinia ja nukun koko ajan.
Minulla on kuumetta. Ja tämä on tarttuvaa.
Joten olisi parempi, jos menisit pois.
Hetkinen.
- Mitä sinä täällä teet? - Kuulin, että olet kipeä ja huolestuin.
- Ja halusin. . . - Mitä?
- Onko sinulla vieraita? - Ei, tuo on ostoskanava.
- Ostitko niitä posliininukkeja? - Mietin sitä.
- Ajoit minut konkurssiin. - Niin tein.
Tulitko naureskelemaan? Tarjoamaan töitä?
- Olen saanut tarjouksia. Sain. . . - Entiseltäni tyttöystävältäni.
- Entiseltä? - Meille tuli ero.
Harmi. Sovitte niin hyvin yhteen.
En tarkoittanut sitä. Ja tuo oli sopimatonta.
- Mutta aina, kun näen sinut. . . - Sanat vain lentävät suustasi.
- Toin sinulle kukkia. - Kiitos.
Mitä, jos laittaisin nämä veteen?
Olet kipeä. Istu.
- Tarvitsen maljakon. - Jääkaapin päällä.
Georgelta terveisiä.
- Hän kertoi, että olet kipeä. - Mitä hänelle kuuluu?
Todella hyvää. Hän panee paikan uusiksi.
Hänen osastolleen pääsee vain lastenkirjallisuuden tohtorina.
- Rakastan päivänkakkaroita. - Kerroit sen.
Ne ovat niin ystävällisiä. Eivätkö sinustakin?
Kyllä.
- Milloin erositte? - Pari viikkoa sitten.
Kaikki eroavat. Sinä, minä. Tuttuni erosi hississä. . .
. . .tai sen jälkeen, ulkopuolella. Se juuttui.
Kun näin sinut kahvilassa, odotin häntä.
- Ja olin. . . - Ihastuttava.
- Enkä ollut. - Näytit siltä. Teetä?
Olin pettynyt ja kamala.
Hunajaa? Minä olin se kamala.
Se on totta. Se on osa sinua.
Ymmärrän. Mielenkiintoista.
Koska olen kamala, minun on vain oltava kamala.
Mutta ei se mitään. Ajoin sinut konkurssiin.
- Sinulla on oikeus vihata minua. - En vihaa sinua.
Mutta et anna anteeksi.
- Niin kuin Elizabeth. - Kuka?
"Ylpeyden ja ennakkoluulon" Elizabeth Bennet oli liian ylpeä.
Luulin, että inhoat kirjaa.
Vai oliko hän liian ennakkoluuloinen ja Darcy liian ylpeä? En muista.
- Se ei ollut henkilökohtaista. - Mitä tuo tarkoittaa?
Se ei koskenut sinua. Minua se koski.
Ja monta muutakin.
- Mitä vikaa henkilökohtaisuudessa on? - Ei mitään.
Kaiken olisi aluksi oltava henkilökohtaista.
Ajatukseni ei juokse.
Miksi tulitkaan käymään? Unohdin sen.
Halusin olla ystäväsi.
Arvasin, ettei se onnistuisi.
Välillä sitä vain haluaa mahdottomuuksia.
- Saanko kysyä yhtä asiaa? - Mitä?
Mitä sen kahvilan tyypin kanssa tapahtui?
Ei mitään.
- Mutta olet hulluna häneen? - Niin olen.
Mikset karkaa hänen kanssaan?
- En oikeastaan tunne häntä. - Ihanko totta?
- Tunnen hänet vain. . .et usko tätä. - Anna, kun arvaan.
- Internetin kautta? - Kyllä.
"Sinulle on postia."
Painavat sanat.
Olen onnellinen hänen puolestaan. Vaikka. . .
- Saanko ehdottaa? - Mitä?
Sinun pitäisi tavata hänet.
Ei, otankin sen takaisin.
Miksi haluaisit tavata jonkun, johon olet hulluna?
Minä tuskin tarvitsen neuvoja ihmiseltä, joka. . .
Huomaan, että tuon pahimmat puolesi esiin.
Autan sinua, ettet sano jotain, mikä kiduttaisi sinua vuosia.
Toivottavasti paranet pian.
Olisi harmi, jos sinulta jäisi New Yorkin kevät näkemättä.
Kiitos päivänkakkaroista.
- Pidä huolta itsestäsi. - Teen sen.
Näkemiin.
Olen miettinyt asiaa ja minusta meidän pitäisi tavata.
Meidän pitäisi tavata ja me tapaammekin.
Mutta minulla on kesken projekti, joka kaipaa...
... Vääntöä.
Vääntöä? Projekti, joka kaipaa vääntöä?
Niin hän sanoi.
Kuulostaa siltä, että hän on naimisissa ja kolmen lapsen isä.
Ei hän voi olla naimisissa.
- Mistä tiedät? Oletko kysynyt? - En aio. . .en.
Voi olla myöhäistä kysyä, mutta...
Oletko naimisissa?
Olenko naimisissa? Mikä kysymys tuo on?
Miten voit kysyä tuollaista? Etkö tunne minua?
Nyt tajusin.
Ystäväsi sanovat, että emme tapaa, koska olen naimisissa. Vai mitä?
- Hän ei siis vastannut kysymykseen? - Kyllä hän vastasi.
Jäin kiinni. Hän tiesi, miksi kysyin. Siksi pidänkin hänestä.
- Hän ei siis vastannut kysymykseen? - Ei.
Ehkä hän on lihava.
Ei sillä ole väliä.
Vaikka hänet pitäisi siirtää nosturilla?
En usko. Tuo on täysin naurettavaa.
Mitä salanimeä hän käyttää?
En aio kirjoittaa hänelle. Et kai sitä kuvittele?
- Hyvä on. NY152. - NY152.
Hän on 152-vuotias.
Häneltä on poistettu 152 luomea. Nyt hänellä on 152 arpea kasvoissa.
152 ihmistä pitää häntä Clark Gablen näköisenä.
152 ihmistä pitää häntä Clark Bar-patukan näköisenä.
- Miksi edes kerroin sinulle? - 152 tikkiä nenäleikkauksesta.
152 erilaista snapsilasia, jotka hän on kerännyt matkoillaan.
Hänen osoitteensa. Hän ei tekisi mitään niin ilmeistä.
Ainoa tärkeä asia. . .
. . .naimisissa ja vankilassa olemisen jälkeen. . .
- . . .on venejuttu. - Mikä venejuttu?
En voisi olla kenenkään kanssa, jolla on vene.
Minulla on vene.
Sillä selvä. Meistä ei ikinä tule paria.
- Montako? - Kolme.
En voisi olla kenenkään kanssa, joka pitää Joni Mitchellistä.
"Muistan pilvien harhoja. En tunne pilviä laisin."Mitä se tarkoittaa?
Ottaako hän lentotunteja? En ymmärrä koko metaforaa.
Miten kirjasi edistyy?
Tunnen yhden toimittajan, joka odottaa sitä innolla.
Kuka olisi uskonut, että kirjoitan joku päivä? Ilman tätä aikaa. . .
Arvaa mitä. Hän sai minut ajattelemaan kirjoittamista.
Herra 152 rikossyytettä.
Herra 152 ikkunaa sieluuni.
Tuon parempaan en pysty.
Törmään sinuun jatkuvasti.
- Toivottavasti mangosi on kypsä. - Luulisin niin.
Haluatko törmätä minuun lauantaina lounasaikaan?
Tuolla?
Tavattaisiinko lauantaina neljältä?
Riverside Parkissa, 91. kadun kohdalla polku kääntyy puutarhaan.
Brinkley ja minä odotamme.
Tänään?
Tiedän. Riverside Parkissa.
- Hän asuu siis länsipuolella. - Ehkä olen nähnyt hänet.
Vaikka joka päivä. Hän voi olla vaikka tuo mies. Ja kukat sinulle.
- Tai se vetoketjumies. - Kuka se on?
- Vetoketjumies. Korjaa vetoketjuja. - Lopeta jo.
Ei tarvitsisi ostaa uusia matkalaukkuja.
Ajoitus on tärkein. Hän on odottanut kypsymistäsi.
Sitä, että olet varma, ettet voisi rakastaa ketään muuta.
- Välillä mietin. . . - Mitä?
Jos en olisi Foxista, etkä sinä Kulman kirjakaupasta. . .
- . . .ja olisimme tavanneet. . . - Tiedän.
Olisin pyytänyt puhelinnumerosi.
Enkä olisi odottanut 24 tuntia sanoakseni:
"Mennäänkö kahville, rinkille, syömään, elokuviin. . .
. . .kunnes kuolema meidät erottaa?"
Emme olisi koskaan joutuneet riitoihin.
Riitelisimme vain siitä, mikä video vuokrataan lauantaina.
- Kuka sellaisesta riitelee? - Jotkut.
- Emme me. - Ikinä.
Jos. . .
- Minun on mentävä. - Minulla on kysymys.
Miten voit antaa sille tyypille oharit anteeksi. . .
. . .muttet minulle sitä pientä asiaa. . .
. . .että ajoin sinut konkurssiin?
Kunpa voisit.
- Minun on mentävä. - Et saa myöhästyä.
Älä itke, Puotityttö. Älä itke.
Toivoin, että se olisit sinä. Toivoin sitä todella.
Sovitus: Bubsmen